Pamatuj, že 'host' má omezené možnosti!
DE PROFUNDIS CLAMAVI AD TE, DOMINE... Z HLUBOKOSTI VOLÁM K TOBĚ, PANE... Tak zní začátek 130. žalmu při pohřebních obřadech.
Nyní se rozšuměl nad netopýřími křídly démona smrti v Aeronautilu...
Pojednou se kryt nad nimi rozestupoval.
Aeronautilus stál nyní na dně auly, nad jejímiž mdle průsvitnými stěnami, zopalizovanými hrou světélkujících barev, zel černý kruh nekonečné tmy, v jejímž bezednu se zděšeně tetelily hvězdy.
Zmučené duše hochů už věděly, že nastává – konec.
Trojice mladých odsouzenců se semkla v křečovitém objetí, němá, bezdechá.
A vtom se Aeronautilus zvolna zvedal. Metr... dva...
Bezděčně zavřeli oči. Bylo příliš děsné hledět v tvář tak příšerné smrti.
Ale... proč váhá? Ještě není dosti těch muk?
Prohlédli.
Arne a Pavel spatřili malý sluneční kotouč, jehož světlo uvázlo na okenním skle. Vnitřek kopule byl zalit jinou září, měnivou, podobnou té, jaká tryská z kotle, v němž se taví kovová směs. A tento plápolavý jas vnikal sem z opačné strany, kam teď hleděl Petr, který už vyrazil z hrdla výkřik děsu.
A ne bez příčiny.
V dálce, a přece se zdálo, že téměř na dosah, se tyčil a ostře odrážel od červeného nekonečného pozadí příšerný zjev: ohromná hlava s divoce rozevlátými vlasy a změtí svíjejících se hadů kolem temene a skrání... kulovitý tvar, svítící barvami pekelné výhně a světélkující bezednými tůněmi jedu... K šílenství vzbouřená fantazie jim vyčarovala rozšklebenou tvář. Hlava jako by byla obalena jemným závojem, který splýval dolů, zhoustlý nahoře, prošlehaný fosforově světélkujícími prameny, které dole matněly, a zároveň se rozplývalo tělo, zahalené jakoby v cárovitý rubáš. Příšerné zjevení mělo velikost i podobu přeludného majáku, který jako fantom kdesi na prahu pekelné tmy dával výstrahu a zároveň značil cestu do říše věčné smrti.
Co vlastně je s nimi? Kde je Žlutý přízrak? Ach, už jej vidí z třetího okna: malá žlutá kulička, o málo větší než citrón. A nyní – zmizela. Letí tedy Aeronautilus? Ano, letí. Ale jak může letět, když nemá energii? Má vůbec proud?
Arne přiskočil ke startéru. Marně. Páka se zase mrtvě zvedla.
Jiskří rozsocha? Ne!
A přece letí. Totiž padá. Řítí se bezvládně, bezmocně jako kámen přímo – do té děsné Medúzy, do jejích rozšklebených čelistí...
„Roste!“
Ano, zjev rychle rostl.
„Kometa! Smrt v plynech nebo v žáru!“
„Ať už jakákoli, jen ať skončí naše muka!“
„Skončí už brzy naše umírání. Smrt bude lehká. Zlomek vteřiny.“
Přízrak vzrostl do nesmírna. Za několik okamžiků...
Hoši se objali, hlavy ukryli na hrudi a zavřeli oči.
Húúúú – – úúú – – huífííí – –
Náraz, jako by se nořili do kaše, ostrý, drásavý svit na povrchu letounu; mocná síla je pozvedla, obrátila a milosrdně složila jejich těla na podlahu.
Žijí?
Konec druhé části |
Konec
© 2019 Jan Matzal Troska
Skupina
Vesmírné 01) Smrtonoš
02) Podobni bohům
03) Metla nebes Titul: Podobni bohům
Podtitul: Zápas s nebem 2
Autor: Jan Matzal Troska © 2019 Jan Matzal Troska
Skupina: Vesmírné putování
2
Nakladatel: Autobus
Žánr: Science fiction
Téma: Podobni-bohům
Ilustrace: Teodor Rotrekl Připomínky Kliknutím na obrázek autobusu (v levém horním rohu - pod myší se mění) přeskočíte na konec textu (u obsahu tam je slovník, anketa a diskuse). Podobný obrázek vpravo skočí ještě dál na diskusi. Kde tyto položky nejsou, oba obrázky skáčí na konec souboru. Dnes se zde mihlo již 264 návštěvníků, Podobni bohům Zápas s nebem 2 četli
8 (1=normal)
Noji=2303
host=0821
Q-220202201=2010
Q-22020418=1849
Rose=1454
Q-UKARVPP=2204
Q-2203262=2014
Q-22040807=0719
Včera 13 návštěvníků, Podobni bohům Zápas s nebem 2 četli 0
"Podobni bohům Zápas s nebem 2" (komentáře)
Téma=Podobni-bohům
30.05.2021 11:04